NETFLIX-ALKUPERÄISELOKUVA
PERUSTUU TOSITAPAHTUMIIN
- Syytetäänkö minua jostakin? - Ei vielä.
- Tiedämme miksi olemme täällä. - Haluamme vastauksia.
Rahat, herra Van Hall. Paljonko rahaa tarkalleen oli.
Miten rahat päätyivät teille.
Ja missä ne ovat nyt.
Ette siis tiedä mitään.
Aloittakaa alusta.
Se lähti veljestäni.
Kaikki alkoi Wallysta.
- Isä, näinkö? - Olet kuin vuorikauris.
Hyvä. Nyt jalka tuonne.
Kaikki hyvin. Vedä itsesi tuolle oksalle. Hyvä.
Ei sille laholle oksalle. Hyvä, jatka ylös.
Hienoa! Nyt olet puun valtias.
Täälläkös te olettekin.
Katso kuinka korkealle uskalsimme. Attie on latvassa asti.
Hienoa. Mutta vieraat odottavat.
Tiedän. Tulemme pian.
Toinen jalka siihen. Älä pelkää.
Tule vain, Attie. Jalka alas. Tähän.
Kaipasin vähän raitista ilmaa.
- Hei, lapset. - Hei, Jaap-setä.
- Hauska nähdä taas. - Nyt isä tuli.
- Van Hall. - Henri.
- Onnittelut. - Kiitos. 25, hyvä ikä.
- Niinpä niin. Onko tuossa harmaata? - Ei, se on tämä valo.
Wally, mitä tuumit Rost van Tonningenista?
- Meidän pitää tehdä jotain. - Emme voi tehdä mitään.
Se natsi panee meidät maksamaan oman miehityksemme.
- Mitä jos hän alkaa painaa rahaa? - Inflaatio?
Huolestuttaa se meitäkin.
Siksi olenkin iloinen, kun...
AMSTERDAM VALTIONPANKKI
tästä päivästä lähtien minä johdan De Nederlandsche Bankia.
Tämä on Euroopan historian suurimpia mullistuksia.
Kapitalistinen demokratia on vuotanut kuiviin.
Eikä se ole kansallissosialistien näkemys vaan fakta.
Valtionpankkina meillä ei ole varaa poliittisiin mielenilmauksiin.
Olemme olemassa kansaa varten.
Se vaatii yhteistyötä samanrotuisten kansojen kesken.
- En kuuntele tätä. - Hiljaa.
Toiveeni on, että valtionpankin henkilökunta -
toimii esimerkkinä kansallemme.
Jokainen isänmaanystävä haluaa pitää kansan tyytyväisenä.
Sitten iltapalalle.
Ei niillä korteilla parempaa herunut.
Menetkö tänään veneelle?
Jos menen, tarvitsen reippaat apulaiset.
Hoida peräsin, Attie.
Tähystä muiden veneiden varalta.
Jos näet jotain, varoita meitä.
Näetkö tuon myllyn tuolla? Pidä suunta siinä.
Hienoa. Vedä oikein kunnolla.
Anna kaartaa hieman.
Ensi kerralla päästä keulapurje kerralla. Luovi rauhassa.
Pikku merirosvo.
Eikö sinun pappasi ollut merirosvo?
Ei minun pappani, mutta sinun isoisoisoisoisäsi veli Adriaan oli.
- Niinkö? - Niin.
Ja hänen veljensä Maurits soti Preussin kuningasta vastaan.
- Preussin? - Saksan.
- Hän soti Van Tuylin joukoissa. - Kuka Van Tuyl oli?
Mies, joka vihasi saksalaisia.
- Olisin mieluusti merirosvo. - Miksi sitten olet pankissa?
Tarkistitko tämän?
Rouva Van Veen?
- Eikö Meijerin pitänyt tulla 13.30? - En tavoita häntä.
Epätavallista.
Haloo!
Meijer?
Wally täällä.
Isaak?
Haloo!
Herra Van Hall?
Haluaisin keskustella kanssanne.
- Anteeksi. Kuka olette? - Turha huolestua.
En olisi lähestynyt näin kohteliaasti, jos aikeeni olisivat pahat.
Olen pahoillani, en voi...
Pian sama käy kaikkialla.
Herra Van Hall, eikö teidänkin mielestänne olisi jo aika panna hanttiin?
- Kauanko seilasitte Flandrialla? - Pari vuotta.
Etelä-Amerikassa enimmäkseen. Brasiliassa.
- Saanko kysyä miksi lopetitte? - Saanko kysyä kuka olette?
Van den Berg. Kuninkaallisen laivaston upseeri.
Nykyään vastarintaliikkeen mies.
Van den Berg ei ole oikea nimi.
- Silmäni. - Anteeksi?
Lopetin silmieni vuoksi. Olin likinäköinen.
Mitä haluatte minusta?
Mitä tiedätte Merimieskassasta?
Tukikassa sodan alkamisen aikana merellä olleiden perheille.
18 000 miestä.
Juuri kukaan ei ole palannut. Purjehtivat pakolaishallituksemme lukuun.
Alkuun kauppalaivasto maksoi heidän palkkansa.
Sitten saksalaiset kielsivät sen.
Keräätte lahjoituksia kassaan.
Tulin pyytämään paljon enemmän, herra Van Hall.
Kysyn teiltä olisitteko valmis hoitamaan tehtävää...
Amsterdamin alueella.
Minä? Miksi minä?
Teidän nimellänne...
ja maineellanne.
Toivoin myös, että asia olisi teille tärkeä.
Vaaratontahan se ei ole.
Ymmärrän kyllä, jos kieltäydytte. Teillä on perhettäkin.
En halua.
En tietenkään.
Mutta sinun on tehtävä se.
Maanalainen pankki? Oletko seonnut?
- Kuulitko Meijerin perheestä? - Kuulin.
Tilly soitti Emmylle. Kamala juttu.
Löysin tämän heidän kotoaan.
Jaettu Zaandamin juutalaisperheille.
"Ohjeet Zaandamin evakuoinnista.
Jättäkää kotinne avain poliisille. Mukaan vain kantamuksellinen tavaraa."
"Irtisanokaa vuokrasopimuksenne. Katkaiskaa kaasu, vesi ja sähkö."
- Eivät he palaa. - Kassasi ei auttaisi noita perheitä.
Meidän on tehtävä jotain. Meillä on suhteita.
Voimme toimia yhtä järjestäytyneesti kuin saksalaiset.
Lainataan myötämielisiltä pankkiireilta.
- Hallitusko maksaa sodan jälkeen? - Nimenomaan.
Olisi oltava kirjanpito. Kuka sellaiseen lähtisi?
Kaikki nimet saksalaisten löydettäviksi?
Mikä tämä on?
- Arvoton. - Tsaarin ajalta. Täydellinen.
Kaivamme rahat jostain.
Merimieskassalle lainaavat saavat yhden osakkeen.
Täysin arvoton.
1 000 guldenin osakkeen.
Kirjoitamme sarjanumeron ylös ja sen perään esimerkiksi "x50".
Sodan jälkeen haltija voi näyttää lainanneensa 50 000.
Saksalaiset pitävät sitä arvottomana.
Tai tyhjänpäiväisenä numerojonona.
- Hieno suunnitelma. - Eikä riskiä.
Miksi vastustat?
- Emmy ja lapset. - On minullakin perhe.
- Mieti sitä sitten. - En muuta mietikään.
En voi suostua.
Olemme pankkiireita, Wally, emme vastarintamiehiä.
Wally.
Emme nähneet kahteen kuukauteen. Hyvin epätavallista.
Tiesin, että hän jatkaisi ilman minua.
Yritin olla huolehtimatta.
Mutta kaipasin häntä.
- Herra Van Hall. Painaako työtaakka? - Lounastauko.
Niin, tietenkin. Halusin vain varoittaa.
Poistan 500 ja 1 000 guldenin setelit kierrosta ensi viikolla.
- Jaa. Miksi? - Nujertaakseni mustan pörssin kaupat.
Aina on ihmisiä, jotka yrittävät hyötyä vaikeista ajoista.
Suuria seteleitä vaihdetaan vero-osastolla kahden viikon ajan.
- Jos teille sopii. - Totta kai.
Sähke lähtee vasta maanantaina, mutta me pankkiirit pidämme yhtä.
Arvostan elettänne.
Ehkä voitte tehdä vastapalveluksen.
Jos kuulette jonkun pyrkivän eroon suuresta määrästä tonnin seteleitä...
Ilmoitan välittömästi.
Hienoa.
Herra Van Hall, veljeänne ei saa häiritä.
Herra Van Hall.
Ei hätää, rouva Van Veen.
Jaap. Hän siis sai sinut mukaan.
Mitä tarkoitat? Hankin uuden puvun.
Toteutit suunnitelmasi.
Kolmessa kuukaudessa 500 000.
- Puoli miljoonaa? - Jaap auttaa jakelussa.
En pysty tähän yksin.
Antakaa olla.
Rost van Tonningen julisti suuret setelit mitättömiksi.
- Ei voi olla totta. - Miksi?
- Kiusatakseen mustaa pörssiä. - Ja vastarintaliikettä.
Paljonko teillä on jäljellä?
- 200 000. - Vaihtoaikaa on kaksi viikkoa.
Sinun pitää pyytää ystäviä ja tuttavia apuun.
En pysty siihen yksin.
- Ei. Tulin vain varoittamaan, Wally. - Isoin työ on jo tehty.
Raha on jo kerätty. Sinulla on isompi verkostokin.
Muuten tämä on arvotonta paperia.
De Vroedt lähtee mukaan.
Beers. Van Manen.
Elckenbout.
Beers on siinä ja siinä. En kysyisi häntä.
- Henri ter Meulen? - Henri, hyvä ajatus.
Miksi tällainen kiire?
- Montako tonnin seteliä ottaisit? - Ehkä tusinan.
- 40. - Enintään kahdeksan.
Olen pahoillani. Oma kassakaappikin on niitä täynnä.
En pelkää sakuja vaan verokarhua.
Lupaatko, että raha menee merimieskassaan?
Sitten en kysele enempiä.
Kiitos avusta.
Ja siinä, 50.
- Siinä kaikki. - Kiitos.
Kyllä.
- Hoidatko kirjanpidon? - Miksi minä?
- Pitää lainata lisää. - Lisääkö?
Pystymme vaihtamaan paljon enemmän kuin 200 000.
Melkein 600 000 enemmän kuin viimeksi.
Ja pieninä seteleinä.
- Pitäisi kiittää Rost van Tonningenia. - Annahan olla.
- Tämä on vasta alkua, Gijs. - Autoin vain tämän kerran.
Emme voi lopettaa nyt. Tämä ei riitä.
Kuka takaa näiden takaisinmaksun?
- Oletko yhteyksissä Lontooseen? - Myöhemmin. Nauti nyt tästä.
- Hei... - Niinpä.
Merimieskassa on vasta alkua. Moni on painunut piiloon.
Karkotusta pelkäävät juutalaiset, miehet, jotka eivät halua pakkotyöhön.
Poliittiset vangit, sotavangit.
- Heillä on perheensä. - Helppoa.
Homma toimii, Gijs. Toimintaa on laajennettava.
- Aiotko pysyä mukana? - Vain hallinnossa.
Jonkun on pidettävä häntä silmällä.
Katsokaa, vakoojia peräkannella.
Kun kassa kasvaa, kasvavat myös riskit, vai mitä?
Olemme varovaisia. Ja fiksumpia kuin saksalaiset.
Totta.
Herr Viebahn.
- Voisimmeko keskustella hetken? - SD:n päämajassa, ei täällä.
Asia on tärkeä. Tarvitsen apuanne.
Epäilemme, että Amsterdamissa toimii laiton pankki.
- Miten SD liittyy siihen? - Käyttäisimme teidän metodejanne.
Tämä on minun työtäni. Aseet, ammukset, pommit.
Aikani ei riitä keinottelijoiden jahtiin.
Miten luulette tämän rahoituksen hoituvan?
De Nederlandsche Bank maksaa vain palkkoja.
Kuka rahoittaa aseostot?
Kuka maksaa paenneiden juutalaisten ruoka-avun?
Entä työvelvollisuusta laistavat miehet?
Kuka maksaa heidän oleskelunsa? Entä laittomat kirjapainot?
Ihmisten almutko? Jonkinlainen isänmaallisuus?
Tämä kaikki? Paikallisten taskuista?
Herr Viebahn, tässä maassa vain aurinko nousee kustannuksitta.
Rahoittaako laiton pankki vastarinnan?
Kyllä.
- Onko teillä todisteita? - Siihen kaipaan apuanne.
Mitä jos olen oikeassa?
Sitten ette katkaise vain yhden taistelijan kaulaa...
vaan tuhoatte koko järjestelmän.
Ketä ja mitä me etsimme?
Hoogte Kadijkilla, korjaamon vieressä.
Kaikki paikalla.
Anteeksi. Epäilin, että minua seurattiin.
Onko sinulla lista?
No niin. Hyvät ystävät...
KANSALLISEN TUKIRAHASTON 1. KOKOUS
Me kaikki tunnistamme yhteistyön tarpeen.
Niinpä...
tässä järjestelmä.
Tässä lukee "vahingonkorvauksen hakulomake".
Oikeasti tämä on kuitti saaduista varoista.
Mukaan pääseviä ryhmiä on yhdeksän. Opetelkaa nämä ulkoa.
Alueen vetäjä kerää lomakkeet kerran kuussa.
Toinen ihminen hoitaa maksut. Toimimme soluina.
Jokainen tuntuu vain sen, joka...
Hetkinen! Kirjanpidosta ei ollut mitään puhetta.
- Pakkohan se on olla. - Olen eri mieltä.
Miten muuten maksaisimme takaisin? Pitäähän ne tiedot olla.
Entä jos saksalaiset löytävät tiedot?
Meidät kaikki pidätetään ja se olisi oma vikamme.
Herra Van den Berg.
Laskin näitä yhteen ja tulin sellaiseen johtopäätökseen,
että joka kuussa jaetaan noin 90 000 ylimääräistä ruokakorttia.
Siinä haaskataan rahaa.
Järjestelmä toimii ja on turvallinen.
Tämän avulla pystymme puolustautumaan miehittäjiä vastaan.
Järjestäytyneesti, ihan kuin hekin.
- En pidä tästä suunnitelmasta. - Vai et pidä!
Ei tästä kuulukaan pitää!
Tämä on velvollisuutemme.
Jaettavaa rahaa on paljon.
Ei tätä tietenkään ole pakko hyväksyä.
Tämä tehdään joko minun tavallani tai ei lainkaan.
Ihan liikaa.
Tarvitsen toisen kassakaapin rahastolle.
- Eikö olekin mahtava juttu? - Toimii liiankin hyvin.
Mitä jos hallitus ei maksakaan takaisin?
Oletko nähnyt 30 miljoonan arvoista nappia?
Alankomaiden hallitus vakuuttaa maksavansa takaisin...
Olkaa hyvä, herra.
Selvä! Valmiina...
Hyppää!
"Alankomaiden hallitus vakuuttaa maksavansa takaisin -
koko sen summan, joka..."
30 miljoonaa.
Selvä. Se on maksimimme.
Ei ole mitään maksimia. Etkö ymmärrä, mitä tämä tarkoittaa?
Lontoo pitää meitä vastarinnan virallisena pankkina.
Emmehän me voi nostaa 30 miljoonaa valtionpankista.
Kokeillaanko?
- Mitä sillä rahalla muuten tehdään? - Tule.
Mitä nyt?
Mitä me odotamme?
Ilotulitusta.
Katsotaan täältä. Katsokaa tarkkaan tuonne vastarannalle.
- Mitä tämä on? - Zaanstreekin asukasrekisteri.
Wimin paperitko?
- Kuka on Wim? - Hänen poikaystävänsä.
Hänet määrättiin pakkotyöhön.
Eipä lähde.
Jos tämä yhdistetään meihin...
Et kai luule, että voin estää häntä?
- Laituri 6? - Oikealle.
Kiitos.
Hyvät herrat. Huub.
- Van Tuyl itse, tämäpä kunnia. - Säikäytinkö sinut?
Seis!
viereisellä tontilla... kivitalo...
Mistä raha tulee?
Kerro!
Amersfoortiin tarvitaan uusi vetäjä. Van Poppenin luona asuu saksalaisia.
Kenen?
Anna olla.
Kerro nimi.
Den Helder kiittää teitä, herra Van Tuyl.
Van Tuyl!
Van Tuyl.
Ei tämä kestä pitkään.
- Ei tämä kestä pitkään... - Niin.
KAHDEN VUODEN KULUTTUA
SYYSKUU 1944
- Ole varovainen. - Olen.
No niin.
Herra Van Hall. Pitkästä aikaa.
- Pörssissä on ollut hiljaista. - Tiedän kyllä.
Sanooko nimi "Van Tuyl" teille mitään?
Ei, olen pahoillani.
Se pomppaa jatkuvasti esiin talousrikoksissa.
- Pidättehän minut ajan tasalla. - Toki.
Hienoa.
Seis.
Pysähdy!
- Mitä sinä kuljetat? - En mitään...
Katsokaapa.
UUTISIA ALANKOMAISTA
Rintamalla Saksan puolustus kohtaa vihollisen -
rajuissa lähitaisteluissa.
Brittien koneita on ammuttu alas suuria määriä.
Miten voit nukkua tässä melussa?
Ilmahälytys!
Tykit suojataan pikaisesti ja miehet säntäävät suojaan.
Anteeksi. Lyhyet yöunet.
Mene nukkumaan. Minä hoidan tämän.
Ei, pärjään kyllä.
Minä vien rahat. Se on lähellä.
Olen nähnyt tämän jo. Surkea tarina, liikaa pahiksia.
Saksan sotilaat torjuvat brittien ja amerikkalaisten hyökkäykset,
minkä lisäksi strategisia kohteita tuhotaan.
Tuli Lontoosta tänään. Koodausta puretaan parhaillaan.
Mitä?
"Versteegin lapset menkööt nukkumaan."
"Versteeg" tarkoittaa rautateitä.
Rautatielakko? Pysähtyvätkö junat?
Mahtavaa!
Loppu häämöttää. Sakut eivät pysty mihinkään ilman junia.
Lontoon ohjeet. Lakkolaisille on maksettava.
Mekö maksamme? Monelleko?
Kun junat eivät kulje, sakut joutuvat ahtaalle.
Ehkä... tämä voi olla ratkaiseva isku.
- Mihin menet? - Rautatieyhtiön puheille.
VERSTEEGIN LAPSET MENEVÄT NUKKUMAAN
- Olemme valmiina tähän. - Maksaako yhtiö lakkolaisille?
Perustimme kaiken varalta lakkokassoja asemillemme.
- Kuinka pitkän lakon ne kestävät? - Sodan loppuun asti.
- Kuinka pitkään? - Tämä on ohi 3-4 viikossa.
Sitten voimme palata töihin.
En välttämättä näe tarvetta yhteistyölle, herra Van Tuyl.
Mitä jos sota ei lopu kolmessa viikossa?
Ajattelemme, että on hyvä olla kestävämpi ratkaisu.
Jos teillä kerran on niin syvät taskut...
- Puhumme yli 30 000 ihmisestä. - Tiedämme sen.
Antakaa rahat meille, niin huolehdimme jakelusta.
- Emme toimi niin. - Mitä?
Antakaa työläisten tiedot, me hoidamme jakelun ja kirjanpidon.
Ei onnistu.
Minäkö luovuttaisin koko henkilökuntani kaikki tiedot -
muutamalle seikkailijalle?
- Seikkailijalleko? - Herra Van Tuyl...
Johdan maan suurinta yritystä.
- En minä voi... - Tiedän mitä puuhaatte.
Mielistelette Lontoon pakolaishallitusta.
- Olisitte toimineet aiemmin. - Ilman hallituksen ohjeita?
Lakkoilu voi maksaa kovan hinnan, herra Van Tuyl.
Väkeni panee kaikkensa alttiiksi.
Niin, nyt. Koko sodan ajan ajoitte saksalaisia.
- Ja omiamme. - Kyyditsitte juutalaiset leireille.
- Ja ruokaa kaupunkeihin. - Teitte miljoonia.
- Minun yritykseni. - Minun rahani.
Ehkä meidän pitäisi puhua summista.
- En ymmärrä. - Enintään kymmenys palkoista.
Ei tule kuuloonkaan!
- No? - Kaikille lakkolaisille 100 %.
33 000 ihmiselle. Hullu äijä!
- Sehän on... - 5-6 miljoonaa kuussa lisää.
- Enemmän kuin toistaiseksi yhteensä. - Tiedän.
Voimmeko kieltäytyä?
Radio Oranje ilmoitti jo lakosta.
Veturimiehet poistuivat jo.
Rahat ovat Rost van Tonningenin takana.
Sinun pitäisi ryöstää valtionpankki.
Se oli vitsi, Wally.
Emme voi ryöstää valtionpankkia. Emme ole pankkiryöstäjiä.
- Emme voi muutakaan. - Kyllä voimme.
- Onko parempia ideoita? - Rahat ovat lukkojen takana.
Niitä käytetään vain palkanmaksuun.
Ja velkakirjoihin.
Voimme vaihtaa velkakirjat rahaan.
Mistä velkakirjat tempaistaan?
- Väärennetään vai? - Se ratkaisee ongelmamme.
Emme voi viedä niille väärennöksiä.
Se on petos, moraalitonta!
Sehän paljastuu heti. Ei, Wally!
Ei onnistu.
Mitä yhteistä on Rost van Tonningenilla ja lipullamme?
- No? - Molemmat ovat...
Mitä jos vaihdamme väärennökset oikeisiin velkakirjoihin?
Kukaan ei saa tietää.
- Mahdotonta. - Mikä muka?
Eihän se olisi edes petos.
Olisihan. Sitä paitsi niitä ei voi väärentää.
Kaiken voi väärentää.
Pitäisi päästä pankkiin sisään. Unohda se.
Mikä on velkakirja?
- Arvopapereita. - Niin. Valtion arvopapereita.
Vähän kuin kasinon pelimerkit.
Ja aiot väärentää niitä?
Wally vie pelimerkit kasinon kassakaapista -
ja vaihtaa ne kassalla käteiseen.
- Fiksua. - Ja mahdotonta.
Tarvitset jonkun kasinon sisältä.
"Ei" on sitten ei.
Ne veivät jo hänen poikansa.
Niinpä.
Jos Ritter jää kiinni, kerrotko vaimolle?
Minä soitan.
- Ymmärrämme toki, jos kieltäydyt. - Mutta ilman teitä se ei onnistu.
Mitä te oikein pyydätte minulta?
Pelkäämme kaikki Rost van Tonningenia.
Jos jään kiinni tästä...
Onko mitään kuulunut?
Ei.
Kestää aika kauan.
Saksalaiset ovat...
Varsinkin pilottien kohdalla.
Me vain rukoilemme. Ja rukoilemme.
- Auttaako se? - Wally...
Näin tekisitte itsekin jotain. Iskisitte arkaan paikkaan.
Kuten poikannekin.
En ole yhtä urhea kuin he.
Minä...
- En pysty. - Ymmärrän.
Väärennös huomattaisiin sitä paitsi heti.
- Onko pankissa yhä sähköt? - Ei kellarissa.
Kynttilöitä vain.
Olen tosiaan pahoillani.
- Jos varmistamme... - Mekin olemme.
Kiitoksia.
Painostit pelokasta vanhusta. Oletko ylpeä itsestäsi?
On sota, tarvitsemme Ritteriä.
- Onko kaikki sallittua? - Gijs, lopeta.
- Jos isä näkisi... - Hän tekisi samoin.
Älä käske minun lopettaa!
- Wally... - Walraven.
Vaikka suostuisin siihen,
jonkin pankin pitäisi tilata tarpeettomia velkakirjoja -
ja jonkun talousministeriössä pitäisi toimittaa numerot.
Sitten ne pitäisi vielä väärentää.
Ja jos tuo onnistuisi?
Että tilaanko ministeriöstä miljoonien edestä turhia velkakirjoja -
kysymättä asiasta yhtikäs mitään?
- Niin juuri. - Sanoin Wallylle...
Ei siinä mitään. Teen sen.
Mitä te oikein aiotte?
Mitä jos Postisäästöpankki tilaisi teiltä velkakirjoja...
Antaisitko sarjanumerot meille?
Ja julkaisupäivät?
- Pyytäkää joltain muulta. - Älä nyt, Dubois.
Turhan kovaa peliä minulle. Ja sinulle, Gijs, vai mitä?
Ole rehellinen.
Mitä sanon sodan jälkeen, kun kysytään miksi Wallyn juttu ei onnistunut?
Ei ollut aikaa, ei huvittanut?
- Kuka sitä kysyisi? - Hallituksemme.
Nyt olisi avoin valtakirja 30 miljoonaan.
Olet ainoa, johon luotamme.
Vondelparkin puistossa -
on panssarivaunuja, kaadettuja puita, poteroita -
ja konekivääripesäkkeitä.
Kävelin aamulenkit siellä.
Postisäästöpankkiko se oli?
Pidätte asiakastani täällä. Haluan nähdä hänet nyt heti.
Jeanette Veenstra, V: llä.
Haluan puhua esimiehenne kanssa.
Herra Van Berkel?
Jeanette Veenstra. Haluan ostaa hänet ulos täältä.
Hän ei tiennyt lehdistä.
Ja nehän olivat vain sanomalehtiä.
Ette voi vangita häntä ilman oikeudenkäyntiä.
Eikö se riko Saksankin käytäntöä?
Odotimme teitä. Vaimonne kävi eilen.
Eikö Jeanette ole nuoruuden rakkaanne?
Hän on perhetuttava.
Kaunis tyttö, vai mitä?
Niin kai.
Olkaa hyvä.
Istukaa.
Miksi kaunis tyttö osallistuisi sen roskan levitykseen?
- En tiedä. - Minä tiedän. Teidän takianne.
Yrityksennehän on lehden liikekumppani.
Vaikutatte yllättyneeltä. Tiedämme paljon muutakin.
Meillä on kaksi vaihtoehtoa. Joko pidätän teidät...
tai vastaatte yhteen kysymykseeni.
Mitä teillä on tarjota?
Tämän väärennämme. Se ei ole helppoa.
Paperissa on pieniä lankoja, kaiken värisiä.
Tuollaista paperia ei saa mistään.
Henkilökorttikeskuksen ystävämme auttoivat keksimään keinot.
Tarvitsemme noita neljä väriä.
Koon tulee täsmätä tarkasti. Huub, vastaatko siitä?
Painotalon valinta...
Mouton & Co on kai paras, logistiikkasyistä.
- Onko selvä? Hienoa. - Entä teksti?
Teksti tehdään käsityönä, samoin leimat.
Kaikki tehdään pian. Kassa on lähes tyhjä.
- Ihan oikeasti. - Entä muste?
Hankin musteet. Tapaan huomenna erään tyypin.
Het Parool -lehdestä. Kysyttävää?
PARTURI
Teillä on onni myötä.
Yleensä tähän aikaan on täyttä.
En tiedä mikä tässä päivässä on.
Kai se johtuu jotenkin säästä.
Niinkö luulette?
Pysykää siinä.
Viekää päämajaan.
Mitä tuo oli?
Tarkkuutta!
Kiitos.
Hyvää työtä.
Etsivätkö ne Van Tuylia?
Vaikea sanoa. Ehkä.
Varmaankin.
Lähdet siis pois?
Niin.
Turvallisinta niin.
- Miksi? - On kiireitä.
En voi ravata Zaandamissa jatkuvasti.
On parempi pysyä töissä.
Isossa pankissa?
Ei.
Muualla.
- Milloin palaat? - En ole varma.
Mutta pian kiipeämme taas korkeimpiin puihin.
Te edellä. Käykö niin?
Olkaa kilttejä äidille.
- Saanko tietää missä liikut? - Parempi ettet tiedä.
Soitan aina kun voin.
- Pärjäätkö yksin? - Lopeta.
- Hän ei tullut sinne. - Tietoni pitivät kutinsa.
Paskat. Menen tapaamaan vaimoanne.
- Vaimoani? - Seurustelitte Jeanetten kanssa.
- Enpäs. Vaimoni ei usko sitä. - Kokemukseni kertoo toista.
Milloin Jeanette vapautuu?
Päästäkää hänet!
Oelschlägel, mikä hätänä?
Sanooko nimi Van Tuyl teille mitään?
Ei.
Ikävää. Olisimme voineet olla avuksi toisillemme.
Mitä hän sitten tekee?
Rahoittaa vastarintaliikettä.
Päästäkää Jeanette, niin etsin hänet teille.
En pysty siihen yksin. Jeanettella on suhteita, ei minulla.
Jahtionnea sitten vain.
Voi, kultani.
Mitä ne ovat tehneet sinulle?
- Hyvää työtä. - Ensimmäinen askel vasta.
Vaikeinta on, että meillä on kolme...
- Seurattiinko sinua? - Mahdotonta.
- Onko sinulla asetta? - Ei.
Van Tuyl.
Jaap? Mitä sinä täällä teet?
Olemme kusessa. Van den Berg.
- Onko meidät petetty? - Voi se olla sattumaakin.
- Puhuuko hän? - Van den Berg? Ei ikinä.
- Hän tietää nimesi. - Van den Berg ei laula.
- Pitäisi ehkä lopettaa. - Ei käy!
Saimme paperia, nyt mennään.
Tämä on viimeinen kerta. Olen pahoillani.
En halua sakemanneja ovelleni.
- Voiko hänet ostaa ulos? - Ei onnistu.
- Hänen arvonsa selviäisi. - Emme voi hylätä häntä.
Saimme paperin. Jaap löysi painajan.
Huub hankki musteet. Suunnitelma on voimassa.
Rukoilen puolestanne.
Jos haluatte, voin varoittaa muita.
Onko ketään?
Tai osoitetta?
Huub, mitä yhteistä on Rost van Tonningenilla ja lipullamme?
Van den Berg istuu homeisessa sellissä!
Olemme vapaana, koska hän ei ole puhunut.
Älkää luulko, että se on helppoa.
Ei!
Van den Berg?
Se siitä. Lopetamme.
Emme voi. Liian moni luottaa meihin.
Meihin vai sinuun? Mitä yrität todistella?
Minä lopetan. Pitää ajatella perhettäkin.
Jos ajattlet järkevästi...
Viimeinen keikkasi.
Yritä hankkia ruokaa maaseudulta.
- Voinko tehdä jotakin muuta? - Muutako?
Ellen hoida kuljetuksia, voin auttaa muuten.
Ne tarvitsevat uuden paikan joka kokoukselle.
Ei kahdesti samassa paikassa.
- Millainen ryhmä se on? - En oikein tiedä.
Mutta iso se on.
Minä saan järjestää kokouspaikan.
Minun toimistoni.
- Siellä on turvallista. - Niinkö?
Avatkaa!
Kaikki ulos ja autoon.
- Viekää heidät pois. - Liikettä!
Hänet myös. Vauhtia nyt!
- Te siinä! Poistukaa. - Mennään!
Tämä on Wallylle, ei minulle.
Jos tietäisin missä hän on, olisin siellä.
Hoidan asian.
Eipä kestä. Voinko tehdä vielä jotain?
Ehkäpä mehukkaan pihvin? Sanokaa vain.
Niin. Kiitos teille.
Lahja.
Sarjanumerot.
Kokoukseen iskettiin eilen. Huub pääsi pakoon.
- Ne saivat Jaapin. - Jaapin?
Eihän hän puhu?
Rost van Tonningen on huomenna Haagissa.
Hoidamme sen silloin.
Pakko hoitaa.
Ei voi olla totta.
Hänen piti olla Haagissa. Koko päivä.
- Voi se silti onnistua. - Jos Ritter näkee hänet...
- Pakko pysäyttää hänet. - Ei! Sinulla ei ole asiaa tuonne.
- Ja näytät kamalalta. - Mitä sitten?
Minut ne tuntevat.
Gijs.
Meinoud.
Herra Van Hall, miten voin auttaa?
Tuota...
Kuulin, että haeskelette miestä nimeltä Van Tuyl.
- Saatan tietää jotain. - Mitä tiedätte?
Herra Ritter.
Voinko auttaa?
Ne velkakirjat. Postisäästöpankista.
Ne ovat täällä, kassakaapissa.
- Mitä niistä? - Minä otan ne.
Kenen käskystä?
- Van Tuyl, niinkö? - Niin.
Juuri niin, Van Tuyl.
Se on tietenkin alias. Mutta olen kuullut nimen toistuvasti.
Pankkiirit puhuvat keskenään.
Ja sitten?
Epäilen, että Van Tuyl vastaa -
suuresta osasta vastarintaliikkeen rahoitusta.
- Velkakirjoja ei koskaan viedä pois. - Määräys tuli...
- Joltain saksalaisupseerilta. - Keneltä?
Saanko nimen?
En saa sitä päähäni.
Hän haluaa tarkistaa ne, epäilee väärennöksiksi.
Ei niitä voi väärentää.
Niinpä.
Vien ne silti, jotta hän voi tarkistaa ne itse.
Montako niitä on?
- Hyvin epätavallista. - Tyypillistä saksalaista...
- Mitä teette? - Soitan varmistuksen.
- Muistutan, että olette alaiseni. - Olen Rost van Tonningenin alainen.
Bakker täällä. Onko hän siellä?
Kyllä, kiireinen asia.
Niille veturimiehille siis maksetaan yhä.
- Sekin Van Tuylin tekosia. - Se on tiedossa.
Haluamme hänen nimensä.
Sitä minä en tiedä.
Mutta saatan tietää toisen peitenimen.
- Öljymies? Sen tiedämme. - Ei, ei Öljymies.
Van den Berg.
Tämä saa nyt luvan odottaa.
Tehän haette ne velkakirjat nyt heti!
Vieläpä hymyillen!
Sitten kirjoitatte niiden numerot ja ojennatte minulle kuitin.
Lopuksi kiitätte minua.
Kysykää miksi.
Miksi?
Siksi, etten valittanut teistä Rost van Tonningenille.
Jos hän olisi kuullut, että joku kellarissa -
vaikeuttaa saksalaisten toimia, olisitte jo pulassa.
Teitä voisi luulla vastarintamieheksi.
- Oletteko vastarintamies? - En ole.
Vauhtia sitten, olen kiireinen mies.
Ei voi olla. Jos Van den Berg oli Van Tuyl,
vastarinta olisi jo luhistunut. Se vain vahvistui.
Ehkä niin.
Tiedätte varmaan paremmin. Verkostonne on laajempi.
Jos siinä oli kaikki, kiitän teitä tiedoista.
Niin.
Olettehan kiireinen mies.
Löydättekö itse ulos?
Näkemiin.
Mikä hätänä, Ritter?
No?
Ai, onko siinä minun salkkuni?
Juu, huomasin sen...
Saanko vilkaista?
Tämähän on aito Swaine & Adeney.
Brittiläinen. Kiellettyä, vai kuinka?
Perheaarteita.
Niin.
Ritter.
- Jatka kävelyä. - Saitko ne?
Kehota liittoutuneita kiirehtimään. En toista tuota.
Tässä on miljoonan edestä velkakirjoja.
Ottakaa ne esiin.
- Siinä rahamme ovat. - Vartioituina.
Mieti, jos ne varastettaisiin.
Hieno pullo.
Juuri oikea lämpötila.
Lähes nollassa.
Niiden pitää näyttää käytetyiltä.
Kippis.
Mietin tässä...
- alanvaihtoa. - Minäkin.
Sodan jälkeen.
Niinkö?
- En ole pankkiiri. - Totta.
- Olet pankkiryöstäjä. - Niin sinäkin.
Meille. Kaikkien aikojen pankkiryöstäjille.
Tämä malja on Rost van Tonningenille.
Meinoud! Tämä on sinulle.
Ole jatkossa tarkempana.
Kauanko tämä riittää? Kuukauden?
Eikö pidempään?
Punainen Ristikin haluaa rahaa. Bensaan.
Voisimme käyttää Punaisen Ristin autoja jakeluun pohjoisessa.
Hei, anna olla.
Emmekö voisi nauttia tästä?
Olemme tehneet tarpeeksi.
Wally...
En halua sinulle käyvän huonosti.
Olet veljeni.
Olet pikkuveljeni, perhana.
Hei.
Olemme pankkiryöstäjiä.
Mitä sitten? On heilläkin tunteet.
Pian tämä on ohi.
Jäljellä on enää kuolonkorina.
Selviämme tästä.
Ehkä...
Ehkä tämä riittää.
Paljonko tässä on?
Voisitko toistaa summan?
Toki. 51 miljoonaa guldenia.
Pelkästään kassakaapista.
Yhteensä, kaikki lainat huomioiden, lähes sata miljoonaa.
Hallitus takasi 30 miljoonaa. 30! Ei sataa miljoonaa.
- Jos olisimme odotelleet... - Emme me voi...
- Tuollaista vasten pitäisi... - Ei teillä ole aavistustakaan.
Hörpitte vain teetä Lontoossa. Ei teillä ole aavistustakaan.
Maksoimme kaiken. Kaiken!
Vastarinnan, iskuryhmät, rautatieläisten lakon,
laittomat kirjapainot, henkilökorttikeskuksen,
vakoojaringit, sabotaasit, kaiken!
Enkä edes maininnut kohtaamiamme vaaroja.
Tai nälkää, tai pakkasia.
TAMMIKUU 1945
- Niin iso summa? - Niin.
Jos ne saavat selville...
Niin ei käy.
Ihan totta.
- Oletko turvassa täällä? - Hetken.
Oli pakko tavata sinut.
Entä me?
Olemmeko me turvassa?
Oletteko te turvassa?
Haluat, että lopetan.
Niin haluan.
Totta kai haluan.
Mutta et voi lopettaa.
Ei ruumiita.
Viebahn lupasi.
Sinä lupasit Van Tuylin. Missä hän on?
- Haluan kirjalliset takeet. - Kuka siellä?
Häivytään!
Laske ase! Laske ase!
Liikkumatta!
- Kiivetäänkö huomenna puuhun? - Ei onnistu, kulta. Sataa lunta.
Tehdäänkö yhdessä lumiukko?
Ehkä.
Nuku ensin, jookos?
Pikku merirosvo.
Kauniita unia.
Pikkumies.
Mitä teemme sitten, kun miehitys loppuu?
Ensin lepäät kunnolla.
Entä sitten?
Sitten minä lepään.
Ja sitten purjehditaan.
Kuukausikaupalla, kauas pois.
Anna kun arvaan. Etelä-Amerikkaan?
Sitten takaisin kotiin. Ja sitten...
Pekonia ja munia joka päivä.
Oikeaa kahvia.
- Tiedätkö mitä äitini sanoi? - Mitä?
Että ne kutsuvat Van Tuylia "vastarintajohtajaksi".
Maailma kuulee vielä sinusta, mutta ole varovainen.
- Sinun täytyy selvitä hengissä. - Olen varovainen.
Selviän kyllä.
Tiedätkö mitä? Minusta tulee maamme johtaja.
Käsken ampua nämä 30 ihmistä.
Tänään.
Se menee teidän piikkiinne.
Odotitteko muuta?
Ja pian te toivotte, että olisitte yksi nimi tuolla listalla.
Teillä on kokous tänään.
Vai tapaaminen?
Missä?
Kenen kanssa?
Miksette tekisi yhteistyötä?
Lopulta kaikki puhuvat.
Mennään!
Kävikö isä yöllä täällä?
Pikaisesti, mutta hänen piti mennä.
Isä!
Van Hall.
Entä nyt?
Odotamme.
Van Tuylia.
Asia selvä.
Haloo?
- Jaap. - Wally.
- Sinäkin? - Joku on puhunut.
- Tiedätkö kuka? - En.
- Huub on myös täällä. - Mitä?
Näin hänet käytävällä.
Huub? Hänhän painui piiloon.
Hänet oli piesty. Pystyi tuskin kävelemään.
Eivät olisi hakanneet, jos hän olisi suostunut yhteistyöhön.
Wally, tietävätkö sakut kuka sinä oikeasti olet?
Eivät vielä.
Hyvä juttu.
- Entä rahat? - Turvassa.
Sitten voimme ostaa hänet ulos.
Rahaa on tarpeeksi.
Vetäisi huomion häneen.
Ne miettisivät miksi hän olisi niin arvokas.
Ne eivät tiedä, että hän on Van Tuyl.
Emmekö tee mitään?
Pian tämä on ohi. Muutama viikko tai päivä...
- Liittoutuneet lähestyvät. - Emme voi vain odotella.
Jatkan normaalisti. Niin Wallykin tekisi.
Tietääkö Emmy?
Meidän on painuttava piiloon, ja teidän. Kaiken varalta.
Menkäähän pakkaamaan.
Mihin menemme?
Otanko tämän?
Hyvä, että pääsitte tänne.
Jaap.
- Wally. - Jaap?
Kysyisin yhtä juttua.
Jos kävisi niin, että...
Niin ei käy.
Ei.
Mutta jos pääset täältä ja minä en...
- Kertoisitko Tillylle... - Ei.
Kerron heille vaikka, että minä olin Van Tuyl.
- Niin minä sanon... - Jaap.
Kerro Tillylle, että...
Olin koko ajan hänen luonaan.
Ja lastemme.
Kerro lapsille, että...
Tiedän kyllä.
Kerrohan nyt...
Mitä yhteistä on Rost van Tonningenilla ja Hollannin lipulla?
Ne vedetään salkoon, kun tämä on ohi.
Vielä hetki, Wally.
Pian tämä on ohi.
Kohdellaanko teitä hyvin?
Olette saanut ruokaakin.
Nyt on meidän vuoromme.
Kerrotta kaiken ryhmänne toiminnasta.
Olin unohtaa. Vaimonne ja äitinne lähettivät terveisiä.
Herra Van Tuyl?
Hauska tavata.
Ei. Ei!
Päästäkää hänet.
Ei! Minä olen Van Tuyl!
Jaap, pidä huolta Tillysta!
Jaap!
Kuulen sinut, Wally!
Wally!
Syynne eivät kiinnosta minua.
Vain keinonne kiinnostavat.
Lainoillako?
Keneltä?
Väärennettyä rahaa?
Tuleeko raha Lontoosta?
Maksoitteko te rautatieläisillekin?
Se vaati miljoonia per viikko.
Isoja summia toistaitoiselle pankkiirille.
Ette tehnyt sitä yksin! Mahdotonta!
Onko Gijs mukana?
Viebahn etsii jo häntä. Voin suojella häntä.
Teidän täytyy kertoa minulle kaikki.
Kerron teille miten se onnistui.
Olen älykkäämpi kuin te.
Älykkäämpi?
Teidät nostetaan vaunuun ja ajetaan kuopan reunalle,
missä saatte kuulan kalloonne!
Onko se älykästä?
Minä lepään lämpimässä vuoteessa.
Meinoud?
Nauttikaa siitä.
Niin kauan kuin saatte.
Ulos! Ulos!
- Ulos! - Vauhtia nyt.
Ryhmä, seis!
Valmiina.
Tähdätkää.
Ampukaa!
Siitä on neljä kuukautta.
Olisimmeko voineet ostaa hänet ulos? Mietin sitä ikuisesti.
Vastarintaliike etsi Van Berkelin ja hoiteli hänet.
Huub vapautui miehityksen loputtua.
Hänet tuomittiin saksalaisten auttamisesta.
500 guldenin sakko ja ehdollista.
Kanadalaiset pidättivät Rost van Tonningenin elokuussa.
Eteenpäin!
Ei tiedetä oliko se itsemurha vai ei.
Ei sillä väliä.
Wally oli jo poissa.
Nyt tiedätte miten kaikki kävi...
rahojen osalta.
Wally ei puhunut.
Muita ei pidätetty. Jatkoimme loppuun asti.
Hänen systeeminsä toimi.
Rahaa on jäljelläkin.
Mistä tiedämme, että puhutte totta?
Ettette siirtäneet osaa sveitsiläiseen pankkiin?
Tässä on kirjanpito.
Kaikki on kirjattu tähän.
Jokainen laina ja jokainen kuluerä.
Väärennetyt velkakirjat voidaan tuhota.
Herra Ritter ja minä hoidamme sen.
Kotonani on seitsemän salkullista lomakkeita,
jotka voitte noutaa sieltä.
Jos siinä oli kaikki...
Herra Van Hall.
- Veljenne oli rohkea mies. - Sankari.
Niin. Silti hänen tarinansa kannattaa pitää salaisena.
Miksi?
Tarkoitus oli hyvä, mutta...
teitte kuitenkin talousrikoksen.
Johon omat pankkimme osallistuivat.
Jälleenrakennuksen hengessä on parempi pitää tämä salassa.
Ongelmia riittää muutenkin.
Ymmärrättehän?
Valtio maksoi Kansallisen tukirahaston lainat.
Kaikki hoidettiin.
Nykyarvossa summa ylittäisi puoli miljardia euroa.
Käyttämättä jääneet 20 miljoonaa -
siirrettiin säätiöön "Stichting 1940-1945".
Sodan jälkeen Tilly toimi säätiön hallituksessa.
Hän kasvatti lapsensa menemättä uusiin naimisiin.
Jaap Buijs huolehti Tillysta -
ja tämän kolmesta lapsesta kuolemaansa asti.
Gijsbrecht van Hall toimi poliitikkona.
Hänestä tuli senaatin jäsen ja Amsterdamin pormestari.
Walraven van Hall teloitettiin Haarlemissa 12.2.1945 -
kaksi päivää 39. syntymäpäivänsä jälkeen.
Walraven van Hallin muistomerkki nousi vuonna 2010 -
valtionpankin viereiselle aukiolle.
Tekstitys: Mikko Pitkänen